Ответы
Ответ дал:
4
Посадила якось в саду матінка Покрова кущ троянди та кущ шипшини. Росли вони, зростали, сестричками-подружками були.
Та якось розгнівалася троянда на шипшину, звинуватила її в тому, що
та сонце затуляє. Шипшина поглянула довкола і побачила, що її тінь
справді падає на троянду.
— Знаєш що, сестро, — каже до троянди, — ходімо до матінки Покрови.
Розповімо їй про нашу біду і попросимо, щоб вона нас розсадила. богиня
наша добра, вона нам допоможе. Мені соромно спричиняти тобі біду.
І став рід розових перед зеленими очима богині рослинності. Мовила невелика троянда:
— Паніматко наша! Я прийшла просити тебе, щоб пересадила ти нас з
шипшиною, бо вона мені затуляє сонце. Поглянь на мене, яка я немічна.
І замовкла, безсило звісивши додолу свою голівку-квітку, єдину на весь кущ.
Та Покрова мовчала, не поспішала. Вона пригладила ялинові коси, поправила на собі вербовий одяг, подивилася на шипшину і мовила:
— А ти що скажеш?
— Добре мені з моєю сестрою рости. Та я гадала, що своїм дужим тілом
затуляю сестру від холодного північного вітру і зовсім забула, що і від
сонця її затуляю. Розсади нас, а я неподалік буду рости та милуватися її
вродою, коли своєї не маю.
— Гарно говориш, дочко, розумно і без зла. Покрию тобою місця біля
дороги. Хто йтиме — тебе зустріне. Вроди своєї не маєш, кажеш?
І Покрова знову задумалася.
— Прикрашу тебе я червоними ягодами. Ти будеш не тільки красивою, а й
корисною. А колючки хай залишаються з тобою. Краса не має бути м’якою.
Поклонилися богині квіти і пішли. Троянда повернулася у сад і до нині
є прикрасою у кожному саду. А шипшина поселилася на узліссі, в ярах та
попідтинню. Часто можна почути, як крізь тин шепочуться троянда і
шипшина. То вони діляться своїми дівочими секретами. А Покрова тільки
посміхається, радіючи, що виховала своїх дочок незрадливими та чуйними.
Вас заинтересует
11 месяцев назад
11 месяцев назад
1 год назад
1 год назад
6 лет назад
6 лет назад
7 лет назад