Ответы
Дорогий Гуллівере!
Прочитав Вашу історію, і виникло бажання поговорити з Вами відверто.
Розумію, що Ви були чужинцем в Ліліпутії, тому й виявили ввічливість у ставленні до ліліпутів та їхнього імператора. Але невже правда, що Вам усе там так подобалося? Прикро, що Ви стали знаряддям у руках ліліпутів. Ви тільки подумайте, вони
ж набагато менші за Вас. Ви, скажу чесно, досить легко могли з ними впоратися. Але не зробили цього. Якщо спочатку Ви були здивовані, розгублені, налякані врешті-решт, але потім… Для чого так сліпо корилися волі імператора, виконуючи його пусті забаганки? Згадайте, Ви – сильний, розумний, освічений, недарма Вас називали Людина-Гора, а поводили себе не досить достойно. Але сподіваюся, що Ви знайдете в собі сили здолати свої слабкості і зможете стати справжньою людиною.
Звичайно, містере Гуллівере, ми люди різних епох, тому й мислимо іноді по-різному. Розумію, що в усі часи людині, потрібні і товариська порада, і підтримка,
і звичайне співчуття. Ви в Ліліпутії були самотнім. Це погано. Може, тому й зламалися? Якби то я міг підставити Вам дружнє плече, може, Ви тоді б і не зробили багатьох помилок? Але пам’ятайте, що завжди усе можна змінити. І я радий, що Ви ризикнули втекти з Ліліпутії.
А ще хочеться нагадати один античний вислів: “Усе у світі відносне, окрім моральних цінностей”. Такі поняття, як честь, людська гідність, не втрачають своєї значущості.
А те, що з Вами сталося, слід сприймати як корисний урок, з якого потрібно зробити висновки. Думаю, що Вам це під силу. Бажаю Вам успіхів! З повагою – Віталик, можна сказати, що друг.