Ответы
Ответ: Мазепа» (англ. Mazeppa) — художня поема, написана англійським поетом-романтиком Лордом Байроном у 1819. Поема заснована на відомій легенді з раннього життя Івана Мазепи (1639—1709), українського діяча, який згодом став гетьманом.Зацікавлення на заході Європи Україною стало дуже помітним наприкінці XVII — на початку XVIII сторіччя. Про це свідчать численні опубліковані тоді історичні книжки і мандрівна література, а також журнальні статті. Зокрема, в Королівстві Англія першою публікацією, в якій широко згадувалась Україна, була надрукована у 1603 році «Загальна історія Турків» (англ. The General History of the Turks) Річарда Ноллза.[1] До 1638 року ця книжка перевидавалася п'ять разів й згідно з твердженнями біографів Лорда Байрона, цю книга мала надзвичайний вплив на молодого Байрона й спричинила до його захоплення Османською імперією.[2] Скоріше за все саме з книжки Ноллза Байрон вперше дізнався про існування України.
Головний герой поеми — гетьман Іван Мазепа, що розповідає після поразки під Полтавою свою історію Карлу XII. Ця розповідь у центрі всієї поеми. Центральна подія поеми — покарання юного Мазепи, пажа польського короля Яна II Казимира, за гаданий зв'язок з юною дружиною графа Фальбовського Терезою. У покарання Мазепу оголеним прив'язують до спини коня, якого відпускають у дикий степ. Після нападу зграї вовків, у лісі, Мазепа заледве залишився в живих. Згодом, кінь приносить напівмертвого Мазепу в степи України, де його кінь помирає, а його самого знаходять місцеві селяни-українці. Завдяки своїм непересічним здібностям та таланту, Мазепа врешті-решт стає гетьманом.
Аналіз поеми
Аби познайомити своїх читачів із передісторією до подій описаних у поемі, Байрон як вступ подав уривки з Вольтерівської «Історії Карла XII», що стосуються Мазепи. Сама поема побудована як розповідь українця про себе Карлові ХІІ. Мазепа зосереджується на історії про подорож в Україну на спині жеребця:
Лорд Байрон
Мазепа (уривок)
Вперед, вперед! - нестримний рух.
Мені забило вітром дух
І я побачити не міг,
Куди мій кінь порскливий біг.
Лише займалося на світ,
А він од замкових воріт,
Почувши волю степову,
Летів, збиваючи траву.
Оригінальний текст (англ.)
переклад Олекси Веретенченка, 1959
Ця подорож — повна образів свободи. Самий біг коня з Мазепою можна інтерпретувати як прагнення до свободи українського провідника, самої України і, загалом, будь-якого народу, що хоче бути вільним. Ці прагнення Байрон підтримував зі справжньою романтичною пристрастю. У поемі Мазепа постає як герой, якого Карл, що був одним із найбільших європейських провідників свого часу, порівнює з Олександром Македонським. Карл Байрона також заявляє, що велич Мазепи затьмарює славу древньої Скитії (англ. All Scythia’s fame to thine should yield).
Мазепа постає як колоритний романтичний герой, що його захопливе, екзотичне життя контрастує зі ставлення