У мережі Інтернет відшукайте інформацію про автопортрети Тараса Шевченка. Порівняйте два з них — молодого і зрілого Шевченка. Чи відбилися життєві незгоди на зовнішності Кобза- ря? Яким чином? Які риси Кобзаревої вдачі залишилися незмінні і чи передають це автопортрети? У відповіді використайте два- три дієприкметникові звороти.
Ответы
Ответ дал:
7
Тарас Шевченко любив малювати свої автопортрети і малював їх упродовж усього життя.
Свій перший автопортрет Т. Г. Шевченко створив у січні – лютому 1840 року в С.-Петербурзі.
Свій останній автопортрет створив у січні – лютому 1861 року в холодній і сирій оселі-майстерні в будинку Академії мистецтв.
За свідченням В. М. Лазаревського, цей портрет призначався Шевченком для лотереї на користь видання літератури для народних шкіл. Важко не помітити разючої відмінності між цими двома роботами. На першому автопортреті, написаного олійними фарбами, до нас звернене привабливе обличчя молодої людини з опуклим чолом, з чітко окресленим носом, спинка якого має пряму форму, трохи загостреними вилицями і глибоко запалими після хвороби очима, що випромінювали нестримну жагу життя і натхнення.
Другий написаний у стилі Рембрандта, нідерландського художника, гравера, найбільшого представника золотого століття голландського живопису.
Відчувається, що це уже не проба пера. Бачимо перед собою роботу великого майстра, на якій не лише вдале поєднання кольорів, але і глибокий філософський зміст. Майже темний фон — це двадцять років життя, що пролягли між першим і останнім автопортретом. Мало радості випало Шевченкові за ці роки. Здоров’я безнадійно підірвано десятилітнім засланням, згубним петербурзьким кліматом і самотою. І лише сила духу та нескореності залишилися такими, як і в молодості. З першого погляду важко і сказати, чи то світло з неба падає на обличчя художника. Чи то обличчя творця випромінює світло із темряви, що його оточує.
Свій перший автопортрет Т. Г. Шевченко створив у січні – лютому 1840 року в С.-Петербурзі.
Свій останній автопортрет створив у січні – лютому 1861 року в холодній і сирій оселі-майстерні в будинку Академії мистецтв.
За свідченням В. М. Лазаревського, цей портрет призначався Шевченком для лотереї на користь видання літератури для народних шкіл. Важко не помітити разючої відмінності між цими двома роботами. На першому автопортреті, написаного олійними фарбами, до нас звернене привабливе обличчя молодої людини з опуклим чолом, з чітко окресленим носом, спинка якого має пряму форму, трохи загостреними вилицями і глибоко запалими після хвороби очима, що випромінювали нестримну жагу життя і натхнення.
Другий написаний у стилі Рембрандта, нідерландського художника, гравера, найбільшого представника золотого століття голландського живопису.
Відчувається, що це уже не проба пера. Бачимо перед собою роботу великого майстра, на якій не лише вдале поєднання кольорів, але і глибокий філософський зміст. Майже темний фон — це двадцять років життя, що пролягли між першим і останнім автопортретом. Мало радості випало Шевченкові за ці роки. Здоров’я безнадійно підірвано десятилітнім засланням, згубним петербурзьким кліматом і самотою. І лише сила духу та нескореності залишилися такими, як і в молодості. З першого погляду важко і сказати, чи то світло з неба падає на обличчя художника. Чи то обличчя творця випромінює світло із темряви, що його оточує.
Вас заинтересует
3 месяца назад
4 месяца назад
1 год назад
1 год назад
7 лет назад