Ответы
Объяснение:
Євген Пилипович Гуцало народився 14 січня 1937р. в с. Старому Животові Вінницької області в родині сільських учителів. Як пізніше згадував письменник, у дитинстві він захоплювався читанням книг. Любов до читання з часом переросла в захоплення віршування. Коли Євген учився в шостому класі, один із перших його віршованих творів під назвою “Червоний прапор” вмістила шкільна стінгазета, що викликало страшенну гордість хлопця. Про своє дитинство письменник розповідав у багатьох оповіданнях, у тому числі в повісті “Сільські вчителі”, “Шкільний хліб”, “У гаї сонце зацвіло”. Повісті з життя сільських учителів були високо оцінені критикою, здобули широке читацьке визнання. У 1959р. майбутній письменник закінчив Ніжинський педагогічний інститут ім. М. Гоголя, але мріяв стати журналістом, тому якийсь час працював у редакціях газет, видавництві “Радянський письменник”, а згодом повністю присвятив себе письменницькій діяльності. Активно друкуватися почав у 1960 p., а через два роки вийшла перша збірка його оповідань “Люди серед людей”. Книжку тепло привітали критика й літературна громадськість. Відтоді одна за одною виходили нові збірки письменника: “Яблука з осіннього саду” (1964), “Скупана в любистку” (1965), “Хустина шовку зеленого” (1966), “Запах кропу” (1969) та інші. Твори Є. Гуцала об’єднує любов до простої людини, любов до життя в усій його не завжди видимій складності, прагнення зрозуміти й облагородити чесну людину, а нечесну, морально ницу — викрити перед людьми. Значну частку творчого доробку письменника становлять твори для дітей: “Олень Август” (1965), “З горіха зерня” (1969), “Дениско” (1973), “Саййора” (1980), “Пролетіли коні” (1984). Дві останні книжки удостоєні Державної премії України імені Т. Г. Шевченка. Дитяча проза Є. Гуцала прикметна особливим, тільки йому властивим поетизованим зображенням стосунків між людьми. Невичерпну “крашу дитинства” письменник осмислює в різних жанрово-стильових формах, щоразу — в новому баченні, про що свідчать цикл “Оповідання з Тернівки” (1982) і книжка “Княжа гора” (1985). У 1981 р. вийшла друком перша поетична збірка Є. Гуцала “Письмо землі”. Далі з’являються книжки віршів “Час і простір” (1983), “Живемо на зорі” (1984), “Напередодні нинішнього дня” (1989). Так рівно через двадцять років після надрукування першої поетичної збірки “Зелена радість конвалій” письменник повертається до лірики. Поезія Євгена Гуцала — це певною мірою протест проти оточуючого суспільства. Він був одним серед тих, які обрали не продажну славу, улесливість і матеріальні набутки шляхом брехні, мовчання, закривання очей на дійсність. 4 липня 1995 року, на 59 році життя, не стало українського письменника-подвижника Євгена Гуцала. Євгена Гуцала поховано на Байковому кладовищі.