Ответы
Ответ дал:
1
Спочатку Рим був невеликим містом-державою. Його населення складалося з трьох станів:
•патриціїв – корінних жителів, які займали привілейоване становище в суспільстві;
•плебеїв – більш пізніх поселенців;
•чужоземних рабів – вони потрапляли в полон в ході воєн, які вела римське держава, а також власних громадян, які стали рабами за порушення закону.
Раби виконали роботу по дому, важкі роботи в сільському господарстві, працювали в каменоломнях.
Патриції брали слуг, спілкувалися з друзями, вивчали право, військове мистецтво, відвідували бібліотеки і розважальні заклади. Тільки вони могли займати урядові посади і бути воєначальниками.
Плебеї у всіх сферах життя були залежні від патриціїв. Вони не могли управляти державою і командувати військами. У їх розпорядженні були лише невеликі ділянки землі. Плебеї займалися торгівлею, різними ремеслами – обробкою каменю, шкіри, металу і т. д.
Всі роботи робили в ранкові години. Після обіду жителі відпочивали і відвідували лазні з термальними водами. Знатні римляни могли ходити в бібліотеки, в театр.
Весь 12-віковий шлях Римської держави складався з декількох періодів. Спочатку, це була виборна монархія на чолі з царем. Цар керував державою, як в мирний, так і воєнний час, виконував обов’язки верховного жерця. Також існував сенат, в який входили 300 сенаторів, які обиралися патриціями з числа своїх старійшин. У народних зборах спочатку брали участь тільки патриції, але в більш пізній період, цих прав добилися і плебеї.
Після вигнання останнього царя в кінці VI ст. до нашої ери в Римі встановився республіканський лад. Замість єдиного монарха щорічно обиралися 2 консула, що управляли країною разом з сенатом. Якщо Риму загрожувала серйозна небезпека – призначався диктатор, який володів необмеженою владою.
Створивши міцну, добре організовану армію Рим підкорює весь Апеннінський півострів, перемагає свого основного суперника – Каргафен, завойовує Грецію та інші середземноморські держави. Рим до I століття до нашої ери, перетворюється в світову державу, кордони якої проходили за трьома континентами – Європі, Азії та Африці.
Республіканський лад не міг підтримувати порядок в величезній державі. У сенаті стали панувати кілька десятків найбагатших сімей. Вони призначали намісників, що правили на завойованих територіях. Намісники безсоромно грабували як простих людей, так і багатих провінціалів. У відповідь на це, почалися повстання і громадянські війни, що тривали майже сторіччя. Зрештою, переможець став імператором, а підвладна йому держава стала називатися імперією.
•патриціїв – корінних жителів, які займали привілейоване становище в суспільстві;
•плебеїв – більш пізніх поселенців;
•чужоземних рабів – вони потрапляли в полон в ході воєн, які вела римське держава, а також власних громадян, які стали рабами за порушення закону.
Раби виконали роботу по дому, важкі роботи в сільському господарстві, працювали в каменоломнях.
Патриції брали слуг, спілкувалися з друзями, вивчали право, військове мистецтво, відвідували бібліотеки і розважальні заклади. Тільки вони могли займати урядові посади і бути воєначальниками.
Плебеї у всіх сферах життя були залежні від патриціїв. Вони не могли управляти державою і командувати військами. У їх розпорядженні були лише невеликі ділянки землі. Плебеї займалися торгівлею, різними ремеслами – обробкою каменю, шкіри, металу і т. д.
Всі роботи робили в ранкові години. Після обіду жителі відпочивали і відвідували лазні з термальними водами. Знатні римляни могли ходити в бібліотеки, в театр.
Весь 12-віковий шлях Римської держави складався з декількох періодів. Спочатку, це була виборна монархія на чолі з царем. Цар керував державою, як в мирний, так і воєнний час, виконував обов’язки верховного жерця. Також існував сенат, в який входили 300 сенаторів, які обиралися патриціями з числа своїх старійшин. У народних зборах спочатку брали участь тільки патриції, але в більш пізній період, цих прав добилися і плебеї.
Після вигнання останнього царя в кінці VI ст. до нашої ери в Римі встановився республіканський лад. Замість єдиного монарха щорічно обиралися 2 консула, що управляли країною разом з сенатом. Якщо Риму загрожувала серйозна небезпека – призначався диктатор, який володів необмеженою владою.
Створивши міцну, добре організовану армію Рим підкорює весь Апеннінський півострів, перемагає свого основного суперника – Каргафен, завойовує Грецію та інші середземноморські держави. Рим до I століття до нашої ери, перетворюється в світову державу, кордони якої проходили за трьома континентами – Європі, Азії та Африці.
Республіканський лад не міг підтримувати порядок в величезній державі. У сенаті стали панувати кілька десятків найбагатших сімей. Вони призначали намісників, що правили на завойованих територіях. Намісники безсоромно грабували як простих людей, так і багатих провінціалів. У відповідь на це, почалися повстання і громадянські війни, що тривали майже сторіччя. Зрештою, переможець став імператором, а підвладна йому держава стала називатися імперією.
Вас заинтересует
3 месяца назад
3 месяца назад
3 месяца назад
3 месяца назад
1 год назад
7 лет назад