Ответы
Ответ:
Світ моїх захоплень! Музика.
Також одне із моїх захоплень це музика!
Музика" в перекладі з грецької означає "мистецтво муз". Музика – це мистецтво інтонації, також це музичний твір.
Кажучи науковою мовою, художня діяльність в музиці направлена на звуковий матеріал – окремі звуки або звукові комплекси (гармонійні послідовності, ритмічні фігури, мелодійні інтервали, лади, тональність, сонорні ефекти і т. п.), організований у висотному, тимчасовому, тембровому, голосному і ін. відношеннях з метою втілення особливої образної думки, що асоціює стани і процеси зовнішнього світу, внутрішні переживання людини із слуховими враженнями (художній образ).
Музика створюється, втілюється в щось матеріальне за допомогою музичних інструментів.
Музиці, як засобу етичної дії, Арістотель віддає перевагу перед рештою всіх об'єктів плотського сприйняття. "Адже навіть одна мелодія без супроводу її словами, містить в собі етичні властивості. Тим часом, ні фарби, ні запахи, ні смакові відчуття нічого подібного в собі не містять".
Музичний інструмент – це звичайно, предмет, за допомогою якого музиканти створюють музику або будь-які, у тому числі і немузичні неорганізовані звуки.
З неменшим трепетом, чим Арістотель, до музики відносився і Платон. Він з великою скрупульозністю відбирав музичні інструменти, допускаючи вживання в місті тільки ліри і кіфари, а в селі – сопілки.
Відновити картину виникнення перших музичних інструментів в доісторичний період практично неможливо. У зразках наскельного живопису і пластики кам'яного століття, що дійшли до нашого часу, немає місця побутовим сценам – образотворче мистецтво тієї епохи пов'язане з магічними обрядами (в усякому разі, інших об'єктів первісного мистецтва майже немає), а самі музичні інструменти, якщо і існували тоді, не збереглися.
Люди з давніх часів створюють і удосконалять різні музичні інструменти. У Африці, Південній Америці, Азії декілька сторіч тому корпусом для струнних інструментів був звичайний гарбуз, а в арабському двострунному ребабе для цієї мети служить панцир черепахи. Нубійські людоїди зробили колись живописний кісар з людським черепом. Стародавні рибаки всіх країн освоювали раковини, гончари-глиняні горщики. Надуті свинячі міхури, берестяні короби – все це людина примушувала підспівувати струнам.
Але після тисячі перевірок і проб кращим матеріалом виявилося дерево. З нього виходили найдзвінкіші, найлегші і найчуйніші корпуси струнних інструментів. Ще в Стародавньому Китаї, в старій Індії під струнами ставили дерев'яні видовбані чаші і коробки – відкриті або закриті, обтягнуті зміїною шкірою і т.д. Фігурні ж корпуси, склеєні із зігнутих дощечок, тонкі, ретельно вироблені дена і деки поєднувались і в античному світі, і в середньовічній Європі.
Для струн теж випробовували дуже багато матеріалів. І кручена деревна кора, і нитки бамбука, і бичачі жили, і сушені мавпячі кишки, і, звичайно, метал – разні сорти і сплави, різна товщина, міцність.
Окрім корпусу і струн в більшості інструментів є ще шийка. Її із самого початку робили дерев'яною, зате над формою шийки музичні майстри попотіли немало. У африканських попередників арфи – кісарів, вамбі, кунди-шийки загиналися крутими дугами. Багато років пройшло, поки люди здогадалися, що шийки зовсім не обов'язково вигинати. Пряма шийка-гриф – ось до чого прийшла врешті-решт музична техніка.
До рівної дошки музиканти стали притискати струни пальцями, і замість чотирьох-п'яти (по числу струн) звуків відразу отримали великий їх запас. Можливості музичної творчості розширилися безмежно. Приблизно п'ять тисяч років назад ассірійці і вавілоняни звели воєдино три винаходи: дерев'яний корпус, широку пряму шийку і кілки для роздільного натягування струн. Так народився чотириструнний інструмент, який араби пізніше прозвали "аль-уд" (у буквальному перекладі "дерево"). І саме він став, по суті, першим зразком знаменитої багатострунної лютні. Поступово вона підкорила Персію, Індію, Китай, а через 22 століття – Європу. До цього часу вона значно удосконалилася. На шийці з'явилася тверда пластинка-гриф, на ньому замість нав'язаних шнурками або жильних ладів – кістяні.
У середньовіччі в житті європейців лютня зайняла таке ж міцне положення, як в наші дні рояль чи гітара. Проте через деякий час гітари, мандоліни і, звичайно, скрипки поступово витіснили лютню з місця, яке вона займала на протязі стількох століть, оскільки в порівнянні з простими і всім доступними новими інструментами лютня здавалася занадто громіздкою, складною і безнадійно старомодною
Объяснение: