Ответы
Посеред велетенського безмежного Всесвіту народилася маленька беззахисна Зірочка. Захоплено роздивлялася вона навкруги і бачила безліч інших зірок. Вони були дуже гарними і яскраво мерехтіли червоним, жовтим, білим сяйвом. Але найголовніше — у них були свої сузір’я — сім’ї. Маленька Зірочка відчувала себе такою самотньою і нікому не потрібною…
Минали світові роки. Зірочка все більше сумувала і від цього тьмяніла і тьмяніла.
— Мені треба знайти своє сузір’я, інакше я просто згасну, — тихо промовила вона.
Зірочка сіла в човник і попливла Молочним Шляхом. Дорогою їй зустрічалися різні сузір’я: ревів космічний Лев, намагався вдарити крилом Орел, вжалити Скорпіон, насміхалися Близнюки. Ніхто не хотів прийняти її у свою зоряну сім’ю:
— Навіщо нам у сузір’ї така маленька, негарна, неяскрава зоря? — зверхньо говорили вони.
У розпачі кинулася Зірочка до сузір’я Великого Пса:
— Хай краще він мене розірве. Не хочу більше терпіти самотності та образ!
Але Великий Пес дуже зрадів, побачивши її. Він уже давно шукав собі подругу, яка підтримала б його у важку космічну хвилину.
Великий Пес зігрів Зірочку своєю турботою і любов’ю, — і вона засяяла так яскраво, як не сяяла жодна інша зоря! Усі космічні мешканці, пролітаючи повз сузір’я Великого Пса, захоплено вигукували:
— Крихітко, ти — просто космос!
І дали цій зірці назву Сіріус, що означає «блискуча». Ми, земляни, можемо бачити її із Землі неозброєним оком, бо вона — найяскравіша зірка небосхилу.