Ответы
Ответ дал:
1
ChatGPT
Невесела у Шевченка зимою та восени хата стоїть край села, як примара, найгірша мабуть у всьому селі. Кривобока, стара, стіни повигинались, солома на покрівлі потріміла, потрухла. Мохом узялася, почорнівша од диму, вивід од вітру порозлазилась. Дірки світять голими, латами.
А прийде весна, зацвіте садок за хатою. Рясна яблуня коло хати примете катря. Під вікнами півники та барвінок. І хата, як хата, суму, мов не було того...
Сад темний, густий, бур'янами зарослий. За садом ховалось сонце. Після першого гарного квітневого дня плинув теплий, тихий вітер. Над хатою зійшла тепла вечірня зоря, заряла золотом в яблуневому цвіті, тихим рожевим у білій на стіні глині. Вперше по весні біло-голова Шевченкова родина роташувалась в череді під яблунею на дворі.
Вас заинтересует
2 месяца назад
2 месяца назад
2 месяца назад
2 месяца назад
1 год назад
1 год назад