Ответы
Ответ дал:
1
Геополітичне майбутнє України
В наші дні незалежної України сильно помітна відсутність геополітичної доктрини. Не дивно, адже часто можна почути, що й національної ідеї у нас немає, а геополітика має базуватись на сильній державній політиці та національній ідеї.
Політика багатовекторності мала свої переваги лиш в тому, що Україна не була втягнута ні в так звану “вісь зла”, ні в НАТО. Політика багатовекторності дала змогу відтермінувати геополітичний вибір, залишивши його майбутньому поколінню політиків, які матимуть більшу політичну волю. Задекларовані давно наміри інтеграції в Європейський Союз та НАТО не відповідають довготривалим українським прагнення геополітики. Захід нам не допоможе, так само як і Схід, євразійський вектор інтеграції ще менш прийнятний, а для багатьох людей навіть лякаючий домінацією деспотії в її найгірших картинах. То що ж робити, стояти далі на роздоріжжі Заходу і Сходу? Шукати модель зовнішньополітичного нейтралітету?
Української Швейцарії не відбудеться, у нас зовсім інший зміст та розташування країни. Наше життя – буремний пульс підйомів та падінь, а не гірський затишок. Наш експорт – важка промисловість, а не годинники. Наш капітал – не банки і фінанси, а кров і земля: багаті чорноземи та талановиті красиві люди. Наше призначення – панування в регіоні (як мінімум), і лише від нас залежить, чи здійснимо ми його, чи перетворимося в попіл історії.
В наші дні незалежної України сильно помітна відсутність геополітичної доктрини. Не дивно, адже часто можна почути, що й національної ідеї у нас немає, а геополітика має базуватись на сильній державній політиці та національній ідеї.
Політика багатовекторності мала свої переваги лиш в тому, що Україна не була втягнута ні в так звану “вісь зла”, ні в НАТО. Політика багатовекторності дала змогу відтермінувати геополітичний вибір, залишивши його майбутньому поколінню політиків, які матимуть більшу політичну волю. Задекларовані давно наміри інтеграції в Європейський Союз та НАТО не відповідають довготривалим українським прагнення геополітики. Захід нам не допоможе, так само як і Схід, євразійський вектор інтеграції ще менш прийнятний, а для багатьох людей навіть лякаючий домінацією деспотії в її найгірших картинах. То що ж робити, стояти далі на роздоріжжі Заходу і Сходу? Шукати модель зовнішньополітичного нейтралітету?
Української Швейцарії не відбудеться, у нас зовсім інший зміст та розташування країни. Наше життя – буремний пульс підйомів та падінь, а не гірський затишок. Наш експорт – важка промисловість, а не годинники. Наш капітал – не банки і фінанси, а кров і земля: багаті чорноземи та талановиті красиві люди. Наше призначення – панування в регіоні (як мінімум), і лише від нас залежить, чи здійснимо ми його, чи перетворимося в попіл історії.
zabrovk573:
дякую!)
Вас заинтересует
2 месяца назад
2 месяца назад
2 месяца назад
2 месяца назад
1 год назад
1 год назад
7 лет назад