Ответы
То что все правильно не гарантирую...
![](https://st.uroker.com/files/400/400e85207f3c77a43b51083b90a3055c.jpg)
Ответ: Пам'ятаю батька молодим, смаглявим, з тонкими рисами обличчя та ввічливими й доброзичливвввими манерами. Коли зирять з екрана нахабні, брехливі очі деяких оракулів, постають у моїй пам'яті й душі очі мого батька - прекрасні й чесні очі втомленої одвічною працею людини. В його зітханні втома людини, що все життя воювала з жадобою й крутійством, та так і не перемогла їх.
Який же він був красень! Яке в нього було обличчя - зі смаглявим рум'янцем на всю щоку! Яка горда постава! Які інтелігентні руки! Тепер ті руки обважніли й набрякли, а я їх пам'ятаю витонченими й ніжними. Золоті й добрі батькові ручечки...
Сьогодні поширення набули селфі й частково витіснили фотографії. Частково, бо фотографії мають особливість старітися, жовтіти. І це набуває особливого шарму. Дивишся на них - і згадуєш, як давно це було з нами, які ми були тоді щасливі. Можеш навіть узяти в руки світлину, погладити. І в пам'яті зринуть важливі події, бо ту енергетику, що закладена в старовинному фото, нічим не заміниш.
Объяснение: